Hr. Pastor!
Hvor er det elskværdigt af Dem at falde ind til en sludder.
- Hyacinth! Der er telefon. - Ingen råben på gaden, Richard.
Undskyld, men jeg må ind og tage min elegante, hvide telefon med genkald.
Det er sikkert en betydningsfuld person.
Vær sød at samle pastoren op. Gaden ser så sjusket ud.
Det er fruen i huset. Sheridan!
Det var godt, du ringede, kære. Nu slap mor for at samle pastoren op.
Far sagde ikke, det var dig.
Sheridan! Selvfølgelig vidste han, det var dig.
I voksede op sammen.
Du fordrejede stemmen. Hvorfor dog det?
Noget personligt, du vil dele med mor. Noget, far ikke ville forstå.
Det er herligt, du stadig vil betro dig til mor.
At vi stadig er kammerater.
Hvad er det så, kære? Du skal bruge 70 pund.
Der lød et hyl, min fod gled, og jeg mistede balancen.
Det gør folk.
Mrs. Bucket har en meget kraftfuld stemme.
Den bliver også brugt flittigt.
- Hvordan kan De klare det? - Det er ligesom i hæren.
Alt er tilrettelagt, og maden bliver serveret til tiden.
- Men det holder dog op en dag. - Hun er god nok på bunden.
- Godmorgen. - Vent, Emmet. Jeg skal samme vej.
- Snart, håber jeg. - Op med humøret.
Hej, smukke.
Så er der morgenmad, stormægtige husbond.
Morgenmad, du manden i mit liv.
- Hvad går det ud på? - Jeg gør mig bare lidt til.
Som koner gør for deres mænd.
Jeg ordner ikke haven. Det gjorde jeg sidste år.
- Hvornän siger du? - Så forrige år.
Det er ikke haven. Jeg tænkte, vi kunne tilbringe dagen sammen.
Far skal i ældreklubben. Rose skal i byen med en herre.
Vi har huset helt for os selv.
Du har ret. Jeg skal i haven.
Spis din morgenmad.
Godmorgen.
- Jeg synes, den ser ren ud. - Det synes jeg også nu.
Kunstig. Plastic.
Hvad skal Sheridan med 70 pund?
I den alder mangler man altid 70 pund.
Så har han altid været i den alder.
Ja, han var tidligt moden.
Selv som spejder havde han mere udstyr end en jægersoldat.
Det knuser en mors hjerte, når sønnen drager af i uniform.
Som ulveunge. To timer hver onsdag.
- Jeg så ikke Emmet her til morgen. - Han tog tidligt af sted.
Den undselige stakkel.
Det er ikke nemt at kommunikere med en, han sætter så højt.
- De prøver på "The Boyfriend". - Hvorfor har du ikke sagt det?
Jeg har jo aldrig haft noget at skulle have sagt.
To kaffe, tak.
Vi drikker kaffe derhjemme. Kom, Richard.
Fremragende, tak.
- Nå? - Er der mere bacon?
Emmet tør sikkert ikke spørge, om jeg vil være med i "The Boyfriend".
Jeg gør ham åbenbart genert.
Vær nu ikke jaloux, Richard. Det er sikkert helt platonisk.
Er det ikke unge, der spiller med? Datidens swingpjatter?
- Jo, ville det ikke være pragtfuldt? - Sá søger han vel yngre mennesker.
Jeg kan sagtens fremtræde yngre. Bare man har sminke og parykker.
Husker du mig ikke som alfedronning?
Det har jeg ikke glemt, og jeg kommer aldrig til det.
Hun er ude! Lad mig gratulere med det velvalgte tidspunkt.
Hvilken skøn ordlyd: "Hun er ude." Det er sød musik i mine ører.
- De tog bilen. - Sang hun? Noget fra 20'erne?
Hun gav Richard instrukser. Hun sang ikke.
Det kommer hun til, når hun hører, at vi øver på "The Boyfriend".
Det bliver ikke bare sang. Det bliver tyver-repertoiret.
Hun er da for gammel til en rolle i "The Boyfriend".
Selv ikke Hyacinth ville.
Der er kaffe om ti minutter. Tag Emmet med.
Hvad laver du her, Rose? Du skulle jo ud.
- Aldrig er jeg blevet mere krænket! - Det må have været en stor dag.
Jeg havde store planer for dagen. Bare mig og Onslow.
Jeg vil have den sidste gnist til at flamme op.
- Hvordan går det så? - Dårligt. Vi er løbet tør for bacon.
Jeg går med dig. Mænd! De er ikke til at stole på.
Enhver ved, jeg ikke har et diktatorisk sindelag.
Jeg vil ikke overvælde Emmet. Vi må være taktfulde og diskrete.
Vi? Jeg er blevet indkaldt.
Ligesom i hæren.
Under kaffen kommer du ind helt tilfældigt-
-og tænder for anlægget.
I hører da aldrig musik til kaffen. I plejer at sidde i køkkenet.
Ja, men i dag skal Elizabeth og Emmet sidde her.
Vi skal svælge i min stues udsøgte "Hjemme hos de kendte" -atmosfære.
Jeg kan ikke bare komme ind og tænde for anlægget.
Alt er parat. Det skal bare ikke være for højt. Ikke overdrive.
Jeg er stor tilhænger af mådehold.
- Du bør nok klæde om, min ven. - Hvorfor?
For at skabe tyver-stemning. Vi må vise, vi er fortrolige med den slags.
- Hvordan gør jeg det? - Med et stænk af Fred Astaire.
Gør en munter entré, snur lidt rundt og step.
- Det er ikke rigtig mig, Hyacinth. - Vi prøver jo bare at hjælpe Emmet.
Nej! Sig, jeg ikke kan tåle kaffe. Sig, jeg har fået rigor mortis.
Sig, jeg er i Grønland.
Det var da en god idé. Hvorfor ikke tage til Grønland?
- Varm det op, så kommer jeg også. - Det nytter nok ikke.
Den føste eskimo, jeg løb på, ville nok holde finere middage.
Få det overstået.
Få en kop kaffe og gør hende klart, at alle roller er besat.
- Så lader hun dig i fred. - Det gør hun aldrig.
Jeg skal trækkes med Hyacinth resten af livet.
- Hun er virkelig glad for dig. - Hvorfor?
- Jeg prøver at være gemen. - Hun tror, du er tiltrukket af hende.
Sæt dig ned, Richard. Vi må tale et alvorsord.
Ser du kaffen!
Sheridan får ikke flere penge denne måned.
- Vær nu ikke så grusom mod barnet. - Han er ikke noget barn længere.
Da Alexander den Store var på hans alder, var han ved at erobre Persien.
Det skal Sheridan ikke bryde sig om. Han skulle nødig blive overspændt.
- Han får det næppe værre end mig. - Hedder det ikke "jeg"?
Sikkert.
- Hvad ville eder tale med jeg om? - Vær nu ikke fjollet, kære.
Du skal være forberedt, hvis nu Emmet tilbyder mig en rolle.
Skru nu ikke forventningerne op.
Det vil indebære et tæt samarbejde, og du kommer selv til at lave mad.
Og så yderligere en ting: Jeg har jo Emmet i min vold.
Men du ved, du kan stole på mig, så du må ikke være jaloux.
Det kan jeg vist godt klare.
- Vidste du ikke, han var gift? - Jo, men ikke, at det var seriøst.
- Hvad laver du ude? - Spørg din far.
- Er han ikke i ældreklubben? - Ikke mere.
- Derfor behøver du ikke gå. - Nej.
Han sagde, det var militært område uden adgang for civile.
- Nu igen! - Fordrevet med en bajonet.
- En bajonet? - Ja, og han gik ikke efter maven.
- Har du glemt at give ham pillerne? - Jeg troede, du sørgede for det.
Aldrig har man ro. Er det ikke konen, der er skruk, er det hendes skøre far.
- Han skal ud, inden løbet starter. - Han er ikke skør, bare lidt senil.
Lidt! Han tror, jeg er tysk faldskærmssoldat!
Du ville garanteret se pragtfuld ud i uniform.
Kom nu, så vi kan få det overstået.
Ring dog på.
- Jeg kan ikke. - Jo, du kan.
Det var ikke dit alvor, at hun tror, jeg er tiltrukket af hende, vel?
- Hun kan se, hun gør indtryk på dig. - Det tør svagt antydes.
Og hun tror, du finder hende tiltrækkende.
- Jeg tror, jeg vil dø. - Ring så på.
Elizabeth! Emmet!
Stakkels Emmet. Jeg gør ham forfjamsket. Kom ind.
Richard kommer fluks. Det er sikkert en betydningsfuld person.
Nej, nej! Vi sidder i stuen i dag. Jeg kommer straks.
Hos Bucket. Det er fruen i huset.
Det er min søster Daisy. Ikke hende med Mercedes og stald.
Hvorfor ringer du fra en telefonboks?
Kan du ikke komme ind? Har du tabt dine nøgler?
Hvorfor lukker far ikke op?
Har han fået ordre til at forsvare huset til sidste mand?
Sikke en pligtfølelse.
Jeg kan ikke komme nu. Vi har gæster.
Lige et øjeblik.
Det må I undskylde. Søstersnak.
Musik, min ven. Og skænk noget kaffe.
Hvor kom vi fra? Du måtte lægge flere penge i. Trist.
Nej, Onslow kan ikke komme herover og se væddeløb.
Jeg ved godt, der er problemer med far.
Hvad? Har han en bajonet? En rigtig en eller et stykke legetøj?
Er den skarp? Ja, ja, Daisy.
Gå hjem, så kommer vi med det samme.
Jeg må skuffe jer, men der er kommet noget i vejen.
Sluk for den utålelige musik.
- I får kaffe, når jeg kommer tilbage. - Det er vel ikke alvorligt.
Far har lukket sig selv inde. Han risikerer at skære sig. Vi ses.
- Lukket sig selv inde? - Med et gevær og en bajonet.
- Skal vi tilkalde hjælp? - Far skal ikke tilredes af fremmede.
- Du må hente ham, Richard. - Er han voldsom?
Selvfølgelig er han voldsom. Han forsvarer huset til sidste mand.
Hvad skal jeg tage på?
- Jeg kan ikke se ham. - Måske er han gået i seng igen.
- En af os må ind og se efter. - Hvad med dig?
- Han tror, jeg er nazisoldat. - Jeg går derind.
Alle tiders! Og løbet begynder snart. Fortæl ham, at krigen er slut.
Han tror bare, jeg er spion.
- Er den bajonet meget skarp? - Jeg ville ikke prøve efter.
Det har været en mærkelig dag.
Jeg havde håbet på en rolig dag. Bare os to.
Jeg venter stadig på den bacon.
Nogle mennesker har et forspil. Jeg skal stege bacon.
De har vel glemt fars medicin. Han burde bo under ordnede forhold.
Han kunne bo hos os, hvis jeg ikke var med i "The Boyfriend".
- Pas på damen. - Hvilken dame?
- Hende, der gik ind i butikken. - Skulle jeg torpedere butikken?
- Han falder i søvn. - Han må være træt.
- Hvad skulle han være træt af? - Af at kæmpe ene mand.
Når han har det bedre, kan han komme. En eftermiddag.
Til te og en let forfriskning. I haven.
Baghaven.
Du almægtige! De har solgt billetter.
Intet under, at far tror, der stadig er krig.
- Er det sikkert at stige ud? - Din far gør dig da ikke fortræd.
Det er ikke far, jeg er bange for. Det er naboerne.
- Hvad er du urolig for? - Jeg føler mig som Marie-Antoinette.
- Dav, Hyacinth. Dav, Richard. - Far vækker vist en vis opstandelse.
Ja, han gør. Kom.
Det er for resten Bert og Martha. Det er min søster Hyacinth.
Charlie er kloakarbejder, og så hjælper han til i sandwichbiksen.
Beryl og Willie er vores gamle venner, men ikke så gamle.
Ethel var "Miss Southport" i 1948.
Hvor fascinerende.
- Han er ved at falde hen. - Så er det nu.
- Der skal ingenting til at vække ham. - Gjaldt det bare for visse andre.
Udmærket. Operation far.
Far!
- Stakkels far. Han sover nu. - Sid ned.
- Det er din. Uden sukker, ikke? - Jo, uden sukker.
- Jeg har villet tale med dig. - Du ved, far giver Sheridan udslæt.
Det er ikke om far. Det er noget personligt.
- Det er om Onslow. - Jeg advarede dig mod ham.
- Jeg ka' Ii' ham! - Hvor er du tapper.
Det er bare. Vi er ikke så du ved.
Så tæt på hinanden som før.
Er du og Richard stadig så tæt på hinanden som før?
Naturligvis. Richard og jeg er det perfekte par.
Der er ikke noget par, jeg ser mere optil.
Det er da rart. Hvordan holder du ham til ilden?
Bare hæv stemmen.
Der er noget, jeg vil spørge om. Deler du og Hyacinth soveværelse?
- Ja, hvorfor? - I dobbeltseng?
Det må jeg sige. Det tager jeg hatten af for.
Mellem os. Hvad gør du, når hun bliver lidt venlig?
Venlig? Hyacinth fører et propert hus, men venlig.
Hvad nu, hvis du mærkede en venlig arm omkring dig midt om natten?
Jeg ville straks stå op. Det måtte være den forkerte seng.
Så du begærer stadig Onslow?
Han er som Marlon Brando i "Omstigning til Paradis".
Læg bånd på dig selv. Du er en gift kvinde.
Ægteskabet er indstiftet for at udrydde den slags følelser.
Ved du, hvad dit problem er? Du har ingenting at pudse.
Ikke noget kongeligt stel.
- Nu har jeg det. Blomsterbinding! - Det er nok ikke helt det samme.
- Hvad er det med Daisy? - Hun er helt forgabt i Onslow.
Det er da rart.
Pas på bussen.
- Du glemte mig, da du fik Sheridan. - Hvordan kan du sige den slags?
Ansporede jeg dig ikke til at melde dig ind i Historie-bogklubben?
- Men bliver jeg mere tiltrækkende? - Du godeste, nej!